Translation BEATRIZ BEHAR
Блондинката която винаги носеше кожена дамска чанта?
Не съм я виждал от два месеца.
-Сигурно си е сменила работа. -Или взима такси.
Безделничи. Тя поне освежаваше сутрините.
Не се оплаквай, поне не трябва да въртиш в кръг.
Не знам кое е по-лошо.
- Можем да се разменим когато поискаш. -Да, искаш ли?
Знаеш ли какво е да обикаляш в кръг по цял ден? Кажи му Мартин
Нека да видим. Мадрид-Валенсия.
-Сложи X. -Не, не, не.
Сложи 2. Ако спечелим, получаваме 100.
И какво ще правиш с 100 бона?
Аз бих си купил кабрио.
Басирам се че ще следваш маршрута си спирка по спирка.
РАЙСКИТЕ ГРАДИНИ
-Аз бих отишъл в Норвегия. -Норвегия?
Да, Норвегия. Норвегия е най-готината.
-Какво има в Норвегия което няма тук? -Норвежки момичета.
Те са много по-добри от Шведките.
-Говорейки за момичета, Бразилките са по-готини.
Бразилия трябва да е прекрасна.
А ти, Мартин?
Не го прекъсвай, той се концентрира.
Той все още се върти в кръгове.
Хей, спирката ти.
Продължавай в същия дух и ще се убиеш.
Е и какво? На никой няма да липсвам.
Накрая на годината, седем на ден...
...умножено по шест, прави 42 на седмица.
-Работим 50 седмици в годината... -Замайвам се.
Атлетик-Сарагоса.
Не се оплаквайте. Вие не минавате през предградията.
Не знам кое е по-лошо.
Не знаеш какво е да си рискуваш живота по тези улици.
Това е наистина страшно, а не да обикаляш постоянно.
Остават ми 39 години докато се пенсионирам. 39 години правят...
-Не се доверявам на тези хора. -Те са болни.
-Като са болни, да ходят на доктор. -Без две седмици когато боледувам...
...и още две в които просто не ми се идва.
Това няма да се повтори. Следващия път ще извадя спрейа и ще умре от страх.
-Внимавай прятелче. -Спокойно.
Не ги ли забраниха тези неща?
-Ако Харинио разбере, ще си имаш проблеми.
Харинио не кара по предградията. Остави го да кара, и да промени маршрута.
Той няма идея какво е да бъдеш изплашен до смърт.
Нека да видя.
-Внимавай, това нещо може да те ослепи.
83,800, горе долу.
83,000 какво?
Обиколки, от сега докато умра. Същото се отнася и за вас момчетата.
По дяволите, Рафa. би накарал всеки човек да изгуби желанието си за работа.
-Прилича на химикалка. Къде се натиска? -Тук.
-И какво му става? -Остави го, има си лош ден.
Не е лош деня, просто е като всички останали.
-Тук? -По дяволите! Какво правите?
Мартин.
-Искаш ли да влезеш? -Не, сега не мога.
-Донесох Лупе, можеш ли да се грижиш за нея? -Заминаваш ли?
Да, за няколко дена.
Окей.
Ще ми прави компания.
Как върви всичко?
Ами, вече чистя по-приятни места.
-Как е гърбът ти? -По-добре.
Правя разни упражнения, които докторът ми каза да правя.
Не й създавай много работа на Роза, че има проблеми с гърба.
Между другото, трябваше да ти кажа нещо.
-Но не си спомням какво. -Храната й.
Мисля че беше нещо важно.
Като се сетя, ще ти кажа.
Добре Роза.
Ами, грижи се за себе си.
Ти беше добра съседка.
Добре ли си?
Много добре.
Къде ще заминаваш? На екскурзия?
Да.
За Норвегия.
Знам че умираш да се запознаеш с мен.
Обади ми се...
...и ще умра с теб.
... според звездите, ако трябва да вземете някое решение
...или ако имате проблем, или се чувствате самотен...
...обадете се на 906-2424 и ние ще отговорим на вашите...
Спомних си!
Газта, тези от компанията бяха тук и ти я изключиха.
Къде ми е главата!
Какво правиш? Ще се самоубиеш, неудачник такъв!
Копелета. Искат да ни кажат нещо.
Сигурен съм, че искат да ни кажат нещо...
...с рекламите.
Ако се вгледаш, някои реклами са по-ярки от другите.
Зависи от деня, много е незабележимо.
И ако ги закриеш, четеш различни неща.
Подсъзнателни съобщения.
Ето го.
Копелета.
Но кой?
ЦРУ, правителството, извънземни, кой знае?
Но ни казват неща.
Различни неща, в зависимост от това какво всеки на нас иска да види.
Опитай.
Все още мисля да скоча! Остави ме на мира.
-Казвал ли съм ти да не скачаш? -Не.
Прави каквото искаш. Просто казвам да го опиташ.
Не искам да опитвам! Дойдох да се самоубия, не да пробвам разни глупости.
Не наричай съобщенията глупави. Те не са глупави.
Освен това, никой не иска да те спира да скачаш.
Само се чудех дали би искал да пробваш истинския живот преди да умреш.
Господи!
Не го видях.
-Добре ли си? -Появи се от някъде.
Можеш ли да се движиш? Имаш ли нужда от нещо?
Кафе.
Сто милиона. В брой.
Или в сметка по твой избор.
Никакви документи, никаква заплата, никакви въпроси.
Подписваш разписка и това е.
Изхарчваш го за една седмица и се хвърлящ от виадукта.
Кои са те?
Лихвари. Лоши хора.
Ще ти дадат много малко време и голяма лихва, 50%.
Обикновено работят с компании. Спешни случаи, бизнеси за прикритие.
Сто милиона.
И им дължиш 150, накрая на седмицата.
Ако не платиш, те убиват. Но това няма значение за теб, нали?
-Не им вярвам. -Не е нужно да им се доверяваш.
Просто трябва да вземеш парите и да ги изхарчиш.
Толкова е лесно. Обичаш ли хазарта?
Да.
А ти какво получаваш от всичко това?
15 процента. Моята комисионна.
-Пако! Кафе и... -Две.
Просто така, без гарант?
Кой ти каза това? Ти имаш един.
Живота ти.
Нямаш нищо за губене. Така или иначе ще умреш. По този начин го пробваш.
Пробвам какво?
Да бъдеш богат. Имаш ли по-добър план?
Можеш да пуснеш климатика ако искаш.
И трябва да си сложиш колана.
Трябва да се грижа за теб. Ти си моята инвестиция.
Няма значение, има въздушна възглавница.
Преди сменях колата на всеки две години. Бяха по-добри времена.
С какво се занимаваше?
Счетоводител. Банки, финанси. Те се бориха за мен.
Но един ден всичко отиде по дяволите. Преди две години. Беше във вестниците.
-Преди две години не можех да си позволя дори и вестник.
Няма значение.
Шефът падна и ни повлече с него.
Вината беше на съпругата му. Кучката.
Тя разкри, че мъжът й имаше любовна връзка с прислужницата и го проследи.
Тя фотокопира сметките му и ги изпрати в съда, по куриер.
Кучка! Когато отвориха сейфа, вонеше до седмото небе.
Познай кой бе подписал половината документи?
Дръпнахме въжето прекалено силно и то се скъса.
Но знаеш ли какво?
Прислужницата си струваше.
-Сигурно се питаш защо аз... -Всъщност не.
Предпочитам да не знам.
Остава ти една седмица, Не искам да започна да те харесам.
Много съм сантиментален, и после ще страдам за теб.
Пристигнахме.
ЛАС ПРАДЕРАС СТАРЧЕСКИ ДОМ
Почакай тук.
Имаме късмет. Иска да те види.
Прави всичко което ти казва.
Мисля че те хареса.
Готово. Хайде.
-Няма ли да подписвам? -Няма нужда. Те ти се доверяват.
Викат й "Госпожата".
Казват че направила състоянието си след войната,
продавайки сираци на Арабски мафии.
И не само сираци. Изглежда че започнала със собствената си дъщеря.
Това е легендата. Мисля че го казват за да плашат хората.
Да, действа.
-Имаш дистанционно. -Вече е отворено.
Нека да опитам.
Обичам дистанционните.
Ако Бог съществува, се басирам че има купища такива.
Винаги съм си го представял така.
Седнал на крилато кресло заобиколен от хиляди дистанционни.
Утре ще имаш кресло и дистанционни. Ще те закарам до вас.
За първи път съм богат, а ти искаш да се прибирам в къщи?
Няма начин! Искам да празнувам.
Утре ще си богат, днес си без пукната пара.
Добре, дай ми заем.
Утре ще ти го върна умножен по 5. Хайде да празнуваме
Ще ти дам заем, но аз няма да ходя никъде.
Хайде. Можеш пак да ми разкажеш за шефа ти или за прислужницата.
Наистина ли беше толкова сексапилна?
Невероятна. Вечеря ли?
Да, но няма значение. Аз съм богат, мога да вечерям по два пъти.
Донесете ми още една порция със скариди. Или по-добре, две. И още два калмара...
...и ни донесете сепия, пържени картофи, Руска салата...
Донесете ни по малко от всичко което имате, така няма да ни писне.
-Искаш ли нещо? -Не, не съм гладен.
Е и какво? И аз не съм. Но ние сме богати. Ядем дори и да не сме гладни.
-Както кажете. -Разбира се.
И бира. Много бира. От най-скъпата.
Здравейте, Аз съм богат.
Не ми вярват. Трябваше да отидем на по-официално място.
Тези селяндури не могат да познаят милионер когато видят.
За да си богат трябва да изглеждаш богат.
Бъди търпелив, и се наслаждавай на последната ти вечеря като беден.
Няма начин. Писна ми да съм беден.
Цял живот бях беден. Свърши се.
-Ти си бъди беден ако искаш. -Мисля че трябва да се прибираш вкъщи
Няма начин.
Хайде. Нека да отидем някъде другаде,
една от онези дискотеки където не те пускат да влезеш.
Искам да пийна, да се срещна с момичета. Заслужавам го. По дяволите, спечелих го!
И не защото влезнах в играта. а защото имах храбростта да го направя.
Да направиш какво?
Да се самоубия.
Аз се самоубих, мъртъв съм.
Милионер и мъртъв. Това съм аз, госпожо.
Добре, тогава. Идваш ли с мен?
Ще ти платя. Колко печелиш?
100,000,200,000, и ще дойдеш с мен.
Ти нямаш нужда от компания, а от счетоводител.
Перфектно. Нали ти си счетоводител?
Няма начин. Аз изпълних моята част.
Аре бе, братле. Можеш да ми помогнеш да ги похарча. Та аз дори не знам...
...от къде да започна.
-Колко искаш? -Казах не, не.
Вече съм пенсиониран.
Осемстотин хиляди?
Милион на седмица?
Престани Мартин казах ти не. Не бъди толкова настоятелен.
Милион и половина.
Добре тогава, три.
И само заради теб.
Господи, какъв счетоводител!
Имаш ли ми доверие?
Не, но ми е все едно.
Между другото, как се казваш?
Салва.
Салвадор.
Те са същите. Просто еднакви.
-Като в списанията? -Не, като в мечтите.
Още три, моля.
Питай какво искат онези трите.
Вземете си едно и дайте на всички останали на бара, каквото искат...
...и ми донесете сметката, окей?
Сто милиона.
Какво?
Сто милиона!
Здравейте, госпожице...
...бихте ли ми казала, аз съм в 402 стая...
...бихте ли ми казала как се казвам?
Окей. Стаята на мое име ли е резервирана?
И, какъв ден е днес?
Благодаря ви.
Много ви благодаря, госпожице.
Добро утро, как спа?
-Добре. -Окей, момчета, хайде.
Но, какво е това?
Та, как се чувстваш?
Като милионер.
Ето, вземи ключовете за кралството.
-Това ли е всичко? -Нямаш нужда от нищо повече.
Само трябва да подписваш.
-Няма ли да е по -добре ти да се оправяш с това?
На твое име е.
На мое име е, но ти си счетоводителя.
Много си скъп, затова си спечели заплатата.
За разноските ти.
Аз ще погрижа за останалото.
Питай за каквото искаш.
Искам купон. Огромен купон.
В луксозна вила, с басейн и храна, питиета и всичко.
-Какво е всичко? -Всичко е всичко.
Жива музика, мариачита, Обичам мариачита и живи действия...
...фокусници, клоуни, акробати, всичко! Хайвер...
...истински Ирански хайвер.
И сьомга, шампанско, пуканки, кюфтенца, сепия, захарен памук.
И пиколо, трима.
И щанд за понички, и фойерверки.
Руски хор...
...и укротител на змии и още един без змии...
...и Китайски танцьорки, онези с кючеците.
-Те не са Китайски, те са Арабски. -Както и да е. Три от тях, също.
Балони, конфети, вимпели, хартиени фенери, канелени бисквити...
-Един от тези които ходят по въже. -Въжеиграч.
Това е, въжеиграч да ходи между дърветата.
И...
...три, също...
-Липсва едно нещо. -Какво?
Добре, гостите.
-Гости? -На купон му трябват гости, не е ли така?
Да.
Добре...
Тук, тези са гостите.
Извинете може ли една цигара?
Имате ли запалка?
За какво сте дошла да се наслаждавате на купона?
Отиди да вземеш още лед, почти е свършил...
...и побързай.
Изба с вино, фитнес, сауна, джакузи и басейн...
...вътрешен, отоплен басейн, много ще ти хареса.
Увериха ме, че ще е готов за днес.
Ще говоря с тях утре.
Изглежда, че не могат да го напълнят докато не свържат...
Да?
Извинете, търсех тоалетната, изгубих се.
Това място е толкова голямо.
Отвън, мисля че третата врата в ляво.
Изглежда че не могат да го напълнят докато пречиствателите не се включат...
...а пречиствателите не могат да се включат
докато не проверят електрическата инсталация.
Слушаш ли ме?
Да, всичко е наред. Къщата, купона, всичко е перфектно.
-Това ли е което искаше? -Да.
Ами, наслаждавай му се.
Това е изцяло твоя отговорност.
-Няма да ти повтарям. -Да, сър.
Ходи да си вършиш работата.
Как върви? Всичко наред ли е? Напитките също?
Ако се нуждаете от нещо само питайте.
Надявам се че си прекарвате хубаво.
Да, наистина е съвпадение. Не е много често срещана фамилия.
Сигурно ще излезе че сте братовчедки.
-Не можеш ли да гледаш на къде ходиш? -Съжалявам, не ви видях.
Оставаше и да е нарочно. Поне вдигни чашите.
Ако си загубя работата, вината ще е твоя.
-Този задник е вече тук. -Какво става?
-Опитваш се да развалиш купона ли? -Нищо не съм направила...
...той беше. Той удари подноса в мен.
-Бях се разсеял- -Млъкни!
Сега идиотите разсеяни ли ги наричат?
-Събирай си нещата незабавно. -Но този идиот беше виновен.
Този идиот, искам да кажа този джентълмен...
...се оказва че е собственика на тази къща. Нещо повече, той е мой клиент.
Сега си събирай нещата.
Не знам как стана. Не знаете колко съжалявам.
Тя винаги ли е такава?
-Чакай, чакай, мога да го оправя. -Какво ще оправяш сега?
Аз плащам, нали така? Така или иначе, не беше толкова зле.
-Имам още костюми. -Мога добре да си представя.
Изхвърляш един и слагаш друг. Те ме изхвърлят на улицата...
...и вината е твоя. Можеш да го оправиш днес, но какво ще стане утре?
Там ли ще бъдеш за да могат да ми дадат работа?
Ама разбира се, какво ти пука?
Ти си богат. Не знаеш какво е да си без пукната пара...
...да живееш в скапан апартамент, да ти е изключена газта.
Егати скапания купон!
-Ще говоря с шефа ти. -Шеф?
Какъв шеф? Нямам шеф. Този е такъв задник.
Само защото ме е наел не означава че ми е шеф.
От къде си?
Защо?
-Заради акцента ти. -Ох, акцента ми.
-Какво? Дразни ли те? -Не напротив.
Изглежда...
Не знам, изглежда екзотично.
Какво гледаш?
Нищо. Ти беше тази която започна да се разсъблича...
А ти не знаеш ли как да се обърнеш?
Не те ли учат на обноски в частното училище?
Но един ден ще си разменим местата. Всичко с времето си.
Ние ще си седим на масата и ти ще ни обслужваш.
И когато това време дойде, ще съм там да го видя.
-Искаш ли да те закарам? -Искам да се разкараш.
Колата ми е тук.
Според мен, можеш да си го завреш отзад.
Това хареса ли ти? И това ли прозвуча екзотично?
Не ми дреме.
Някога чувал ли си за автобуси? Онези големи машини...
...които нормалните хора хващат?
Съжалявам.
Не ме интересува нищо от това което можеш да ми предложиш.
Дори и работа?
Утре ще правя частен купон, точно тук. Нужна ми е помощ.
-Ще видим. -Ще те очаквам!
Тук са.
Не искаше ли момичета? Ето, тук са.
Добре дошли, дами, чувствайте се като у дома си.
Влизайте.
Плюс 650, 000... плюс 417,000.
Плюс 215,000, прави общата сума от...
...2,411,126.
Плюс наема, фактурата за доставките, агенцията за изпълнителите...
-... разнообразните шоута... -Ще се видим по-късно.
Чао.
Момичетата...
...и фойерверките. Подпиши договора и протокола...
...тук, тук...
...и там.
Остави ми още два подписани чека...
...за масажистите. И друг за пиколата дето паркират колите.
Тук.
Окей, не е лошо начало, нали?
Казах ти, че искам вила с басейн.
И имаш вила с басейн.
Казах ли ти че го искам вода?
Престани да говориш за басейна за Бога. Ти си богат...
...трябва да правиш каквото правят богатите. И какво правят богатите?
Какво? Харчат.
Да, харчат. Разбира се, и какво друго?
Не знам.
-Нямам идея. -Събират се с други богати.
Ще те заведа на едно място където ще ти хареса.
Хей, а ако го запълним с шампанско?
Ето ги. В тяхната естествена среда.
Те се съберат единствено със собствения си вид.
И са чудесни ловци.
Те изяждат абсолютно всичко и всеки. Много са общителни.
Събират се на неустойчиви двойки, но ефекта им държи през цялата годината...
...с най-голяма интензивност действат през
пролетта и особено когато сключат добра сделка.
И всичките са тук.
Виж, този е Янез.
И Марторел, човека с асансьорите.
-Той оператор на асансьори ли е? -Не, той ги произвежда.
Мъжът до него е Уфарте. От Кардеса Груп, той се занимава с цимента.
Започнаха заедно, но сега са скарани.
По дяволите, ето го Монтеро.
Монтеро е копеле.
-Приятели ли сте? -Близки приятели.
Хайде, ще те запозная.
Чакай, чакай.
-За какво да говоря? - За нищо. Като тях.
Знаеш ли нещо за фондовата борса? Чувал ли си за Ибекс, МИБОР или Доу Джонс?
Да, страхотен е. Той е човекът който пее "Не разбивай сърцето ми. "
Ако някой ти каже нещо което не разбираш, усмихни се и ми го прехвърли.
Има 3 отговора. "Разбира се", ако изглеждат убедени.
Ако не си сигурен, "Вероятно. "
И в случай на съмнение,"Разкажете ми за това"!
Чакай, чакай. "Разбира се", "Вероятно"
И "Разкажете ми за това"! Ето така. И се усмихвай, винаги се усмихвай.
Светът е чудесен защото е твой.
Салвита, къде беше?
На теб ще ти кажа.
Монтеро. Мартин, моя партньор. Той е нов тук.
Готов ли си да измислим пазара наново както го направи Салва?
Разбира се.
Имаш добър учител.
Той знаеше за Азиатските пазари трима месеца преди да се случи.
Той вижда нещата преди всеки, но никога казва как го прави.
Залепвам си ухото на земята.
Сега какво, търпение?
Изчакай докато земетресението свърши и продай каквото можеш, не мислиш ли?
Вероятно.
Това е което направи Гаиега и виж до къде стигна.
Гаиега наистина си струва.
Не знам кое ме възбужда повече, милионите или дупето й.
Какво да й дадем?
-8. -Повече, 8 и половина.
Какви ги говориш? Аз не бих й дал повече от 7.
По дяволите, имаш толкова високи стандарти, Салвита.
Представи си я в леглото, и го правиш знаейки че притежаваш 70% от Евроелектрикс.
Това би било страхотно. Не мислиш ли?
Разкажи ми за това!
Четири...
...четири и половина.
Максимум.
-Три, също. -Три и половина.
И чистачките си имат добрите страни. Опитвал ли си?
-Не бих си и помислил. -Ами, ти губиш.
Те ме възбуждат, басирам се че не знаеш защо.
Защото си харчат живота на четири крака, молейки се за това.
Не се ли забавляваш? Или те е страх да не те удари нещо?
Разбира се.
Между Електрикс и чистачката би могло да прехвърчат искри.
Хей, каква изненада.
-Работата ми трябва. -Влез.
Лола, мога ли да те наричам Лола?
Можеш да ме наричаш както искаш. Къде да се преоблека?
Не, не, не. Така си добре. Малка вечеря е.
От тук.
-Гостите тук ли са? -Току що пристигна.
Едни гост?
Гостенка.
Аха, сега разбирам.
Значи господинът иска да се забавлява с прислужницата си.
За кой се мислиш?
Аз вечерям с който си пожелая, схващаш ли?
Не допускам на никой да се отнася с мен като с курва.
Но аз само те каня на вечеря.
Не...
...Ти ми плащаш за да вечерям. Не е същото.
Мислиш, че можеш да купиш всичко с пари, но не можеш.
По дяволите, Лола, опитвам се да се извиня от вчерашната случка.
Нали искаше да се разменят местата на масата?
Само да завъртя местата на масата, не да я обърна с главата надолу.
Да де, да я завъртиш.
Когато сте готови, ще сервираме вечерята.
Какво е менюто?
Като за начало, имаме крем супа от омар...
...следвано от медальони от телешко месо с ягода и за десерт...
... мус от лимон с шампанско.
Как ви се струва госпожице?
Ще ти кажа по-късно.
Как беше, да го обърнеш на опаки?
Да го завъртиш.
Хей, аз съм работил, да знаеш.
Не ти вярвам. Може би в началото, преди много време.
Ако не си го наследил. Но няма значение...
...от този момент нататък, даже не и тогава. Така е.
Ти не произвеждаш богатства. Богатствата те произвеждат теб.
Чакай, чакай...
...тук няма ние и вие.
Всеки човек има своя живот и е свободен да прави това, което иска с него.
Глупости. Без равенство няма свобода.
Хей, никой не ми е подарил нищо.
Несъмнено. Басирам се че ти си един
от онези дето правят купища пари за една нощ.
За една нощ, ли каза.
Сега можеш да си позволиш всички прищевки. Като тази вечеря.
-Имаше ли нещо по-добро за вършене? -Всичко.
Това което правя ежедневно, нормалните хора правят през уикенда.
И какво правят нормалните хора през уикенда? Бих искал да знам.
Ами да излезеш за по едно питие, или да танцуваш в дискотека, например.
-Ами, ако искаш, можем да отидем. -Не се безпокой.
Събота е.
-Навсякъде е пълно в Събота. -Никога не се знае.
Може да сме късметлий.
Съжалявам.
Това ли е начина по които се държи бутилка? Какъв сервитьор сте вие?
Донеси друга.
И побързайте!
Салва...
...къде има дискотека, обаче хубава?
Как върви? Окей?
-Удобно ли ти е? -Да.
-Да не е прекалено висока музиката? -Не, не.
ЗАТВОРЕНО ЧАСТЕН КУПОН
Хайде, подпиши.
-Подай ми чековата книжка. -За какво?
Е, какво мислиш?
За кой? Панчо Вийа?
Лола.
Ами, не е лоша.
Изглежда интелигентна. И е красива.
Можеш да си честен, ако искаш.
Не я харесвам. Не знам защо, но не я харесвам.
Освен това има един проблем, един сериозен проблем.
-Какъв? -Има само една от нея.
Господи, Мартин, Остават ти 4 дена да живееш.
Можеше да имаш всеки ден различна, а ти си се влюбил в тая.
Но аз не искам да имам всеки ден различна.
-Но, защо не? -Защото не искам.
Хей...
...Ти се влюбваш, нали?
Не говори глупости, пич. Как мога да се влюбя?
-Аз просто я харесвам. -А ако тя не те иска, какво?
А ако си й безразличен и само си играе? В момента когато трябва да спиш с нея...
...ще има пистолет опрян в главата ти.
Ти си гледай твоята работа.
Какво да правя с това?
Представления. Екскурзии, вечери, концерти. Остави я с отворена уста.
Не те разбирам, Мартин, Не те разбирам.
Предимството на парите е, че не нужно някоя да се влюби в теб за да спиш с нея.
Глупости. Парите означават да можеш да направиш каквото си искаш.
Надявам се, че това Мое&Шандон е по-добро от сайдер.
-Не е ли прекрасна? -Много.
Висока е 320 метра. 15,000 метални парчета. Заварени заедно, едно по едно.
Била е построена от мъж на име Айфел.
Какво съвпадение, като кулата.
Напомня на квартала ми, на високоволтовите стълбове.
Вярно. Да, малко.
Мартин, не изглежда ли все едно че съм я откраднала?
Просто тези места много ме изнервят.
Прави каквото аз правя. Просто се дръж естествено.
Добре. Всичко беше прекрасно.
Гаспачото беше малко странно.
Мартин, не беше гаспачо, а карпачо. Винаги се шегуваш.
По дяволите, подарък.
С някои клиенти, има някои разлики.
Как се усещаш? Какво правеше през нощта преди да ме срещнеш?
Спах.
-Сама? -Какво те интересува?
-Имаш индивидуалност. -Така ли?
Да.
Наблюдателен си. Обичаш да размишляваш докато шофираш.
И имаш много чувствителни крака.
-Стига бе! -Сериозно.
Всичко е тук, но има нещо странно.
По принцип подписите на богатите хора са тежки, самоуверени...
...и са наклонени на дясно. Всичко въздейства, виждаш ли.
Чувствата, например.
Когато си тъжен, подписваш различно от когато си щастлив.
Или когато се влюбиш.
Когато се влюбиш подписа ти се променя.
Може би ще го отхвърлят.
Мартин, наистина е лошо време.
Аз съм по средата на една среща. Не, ще обсъдим това с Лондон.
Съжалявам, Мартин, по-късно ще говорим.
Малко далече. Утре е по-добре. Ще оставя билетите на билетната каса.
Да, да, с Лондон те имат финансовия отчет.
Мартин, трябва да тръгвам. Ще се видим утре, приятно прекарване.
Лола!
Какво съвпадение. Имаш ли минута?
Как са нещата с Мартин?
Добре, защо?
Нищо. Не знам, той изглежда...
...много оживен. И съм щастлив...
...за него, и за теб, разбира се. Поздравления.
Защо ме поздравяваш?
Защо мислиш? Вие сте заедно, нали?
Ами, не бих казала че сме заедно. Аз съм го виждала само два пъти.
Мартин е много зает човек.
Той няма много време, и когато отделя време на нещо, си има причина.
А теб какво те интересува?
Ами, аз съм му приятел.
Мислех че си неговия счетоводител.
Виж, Лола, ти ми допадаш. Сериозно, много ми допадаш,
изглеждаш ми човек на когото може да се разчита.
Виждам, че това не беше съвпадение, нали?
Исках да те предупредя, това е всичко.
Мартин не ти приляга. Вие сте от различни светове.
Той може да изчезне.
-Мислиш че съм с него заради парите му. -Не съм го казал.
-Не, но го мислиш. -Знам какво ще се случи, това е всичко.
Просто исках да ти кажа. Да ти спестя безпокойството, това е всичко.
Слушай. Аз не съм никаква курва, схващаш ли?
Само защото майка ти е била...
...не значи че всички жени които срещаш са. Не планирай.
Ако съм с него е защото искам да бъда с него.
Лола си отива. Лола достатъчно изтърпя да се държат лошо с нея.
И някой който не го прави, после идваш ти и го разваляш всичко. Какво си мислиш?
Че Мартин не може да влюби в някой като мен? Защо, защото съм бедна?
Не си ли гледал Pretty Woman, задник?
-Лола. -Аз плащам сметката.
Това е една от най-добрите увертюри някога писани.
Оставяйки настрана изразителната лична полза от хорът.
Копелето си го бива, но тук, той преиграва.
Силата на съдбата, невероятна тема за драматичен гений като него.
Обожавам Верди!
Какво ти е?
-Нищо. Харесваш Верди. -Да, е и?
Какво мислиш, Мартин?
Аз харесвам Лос Панчос. Какво правим заедно? Ние нямаме нищо общо.
Това не означава че ми харесва толкова Дерби. Малко ми харесва.
Никога не съм го чувала през живота си.
Изглежда, че са ти пяли арии вместо приспивни песни.
Окей, но няма нужда да преувеличаваш.
Салва беше прав.
Защо?
-Той дойде да говори с мен. -За какво?
За теб. Той казва че аз съм с теб заради парите ти.
И че когато най-малко очаквам, ще ме оставиш.
Не му се връзвай, той не те харесва.
-Или напълно обратно. -Обратното? Защо?
Не знам. Той каза че ме харесва. Той беше приятелски настроен.
Той намекна че трябва да те оставя на мира.
Лола. Забрави за него. Той е готин, но не се доверява на никого.
Освен това, не се учудвам че те харесва. Как няма да те харесва?
Искам да се прибирам в къщи.
Добре, ще те закарам.
Не. Не искам да виждаш къде живея. Няма да ти хареса.
Може би ще ми хареса. От къде знаеш?
Може би ще те изненадам, може би познавам твоята част от града по-добре от теб.
-Съмнявам се. -Не сме толкова различни.
Нещата се променят. Всеки ден. Знам го от опит. Хайде, да тръгваме.
-Мамка му, мамка му! -Какво става?
По дяволите!
Не работи ли?
-Смешно ли ти е? -Много.
-Какво да правим сега? -Сега си хващаме автобус.
В квартала ми, биха ти я отворили за секунди.
Наистина ли искаш да го видиш?
Ами, добре хайде да вечеряме. Аз плащам, хайде.
Да не си посмял да поискаш вилици, Познавам те.
Яде се с пръсти. Хайде, Хайде!
Кокалите на земята, ето защо го слагат там.
Плюй. Не се притеснявай. Плюй.
Браво, смелчаго.
И сега идва най-доброто.
-Искаш ли да караш ски? -Добре.
-Като в Швейцария, нали? -По-добре.
-Не е толкова студено. -И не толкова болезнено.
Внимавай с дървото!
Ще спечеля, ще спечеля.
Да! Световен рекорд!
Бия те.
Хайде. Да опитаме ли друг, по-вълнуващ спорт?
-Да, кой? -100-те метра.
Добре. Къде е машината?
Тук, хайде.
Давай!
Копелета! Трябва да се засрамите!
Спри, спри!
Радвам се че е прятен.
-Някои шофьори са задници. -Мога да си го представя.
Какво става, никога ли не си се качвал на автобус?
-Да, понякога. -Аз обожавам.
Така ли? И какво толкова ти харесва?
Не знам, харесва ми. Всичко се вижда по-добре, от горе.
Не по-добре.
Същото. Светът си е същия от автобус...
...както от всяко място.
Аз съм експерт.
Така ли?
-И какво знаеш за автобуси ако мога да попитам? -Много.
-Защо? -Защото ги произвеждам.
Когато бях малка, ме омайваха. Беше като да излезеш от квартала...
...на космически кораб който те водеше на друга планета.
Какво правиш? Не сме тук.
Спирката ти, хайде.
Мартин. Какво правиш? Остави го.
-Хайде, спирката ти. -Какво става?
Да не са ви сменили униформите?
Другата ми харесваше повече.
-Познаваш ли го? -Той е пиян.
Липсваше ми.
Това е моята градина. Съжалявам, малко е разхвърлено.
Като бях малка тук играх с Ана, първото момиче с което се сприятелих.
През целият ден бяхме заедно.
Аз бях Ланселот а тя Лейди Guinevere. А това беше замъка.
Представяхме си че около него...
...има една огромно градина от рози. И че има вълшебен пръстен скрит в него.
И който го намери, пораства незабавно.
Пръстенът беше от консерва. Един ден Ана си сложи ръката...
...в някакви храсти за да го потърси, и се убоде.
Тя каза че е било трън, но не беше. Беше игла...
...и играта ни се развали.
Тя умря ли?
Не. На нея нещо не й стана. Но на мен да.
Какво?
Събудих се.
Мечтите ми бяха свършили...
...замъка, игрите. Тук няма рози.
Рози растат само в градините ти.
Не винаги. Понякога мечтите се осъществяват.
-Ти експерт и на мечти ли си? -Също.
Мечтите и автобуси са моята особеност.
Не днес.
Сестра ми е вътре. Живея с нея.
По-добре друг ден.
Скоро.
Господи, каква разлика от сайдер-а!
Супер! Ей това е живот.
-Знаеш ли колко си похарчил? -Това е твой проблем, не мой.
Аз вече нямам проблеми. Всичките ги изхвърлих от виадукта.
Знаеш ли, вчера почти я целунах.
Подпиши. Чудесно.
Почти да я целунеш струва 70 милиона.
Не ми се мисли, колко ще струва да спиш с нея.
Ревнуваш.
Кой, аз?
Да, ти...
...ревнувам. Нормално е.
Лола е прелестна, а ти си човек. Имаш си нуждите.
Не говори глупости. Единственият идиот тук който се е влюбил си ти.
-Аз съм ти счетоводителя, и единственото... -Точно.
Ти просто си моя счетоводител. Така че се дръж като такъв.
Например, трябват ми 2 милион.
-За какво? -Не може всичко да знаеш.
Твоя си работа, твоя си работа.
Много добре. Ти ще разбереш какво правиш.
Парите са си твои, можеш да ги похарчиш както пожелаеш.
Виж...
...парите за шампанското, добре. И с тези 2 милиона, ще видиш.
Но, хайде...
...4,727,225 розички, това наистина е много.
Надявам се да не е алергична.
Обожавам това място. Всичко е толкова красиво.
Защо някой би искал да се самоубие...
...с всичко това пред него.
Може би когато са тук, не могат да го видят.
Ами, по дяволите трябва да гледат.
Пристигат, изкачват се и скачат. Просто така.
Така ли?
Кълна ти се, 2-ма на месец. През пролетта се покачва заради алергията.
Алергията?
На живота. Не го разбирам.
Ако това е толкова хубаво би трябвало да има по-хубави работи, не мислиш ли?
-Защо не го обмислят? -Случвало ли ти се е?
Не на мен.
На госпожица Guinevere.
Знаеш ли че ни пращат съобщения?
Кой?
Рекламите.
-За това служат, нали? -Не, не. Друг вид.
Подсъзнателни съобщения.
И аз не вярвах много, в началото.
Опитай, ще видиш.
Видя ли нещо?
-Вярно е! -Какво?
Никога... ли... няма...
...да ме целунеш?
Лола.
Будна ли си?
Не съм сигурна.
Всичко това наше ли е?
До 12.
Често ли идваш тук?
От време на време.
Винаги ли носиш жени тук?
-Не, не винаги. -Не ти вярвам.
Няма значение, не ревнувам.
Наистина ли?
Наистина, много ревнувам.
Искам да бъдеш само мой.
И аз ще бъда само твоя.
-Ако искаш. -Разбира се че искам.
Тогава, го подпиши.
Мислех че не вярваш на документи.
Не вярвам. Вярвам в кожата. Обърни се.
Внимавай, имам гъдел.
Не мърдай.
Не си ли си писал името по учебниците, за да не ги изгубиш?
Ами, същото е.
Винаги си губех учебниците. Дори и с името ми.
Ами, мен никога няма да ме изгубиш.
Мартин.
Готово.
Здрасти.
Извинете. Имаше спешна бележка оставена на рецепцията.
За мен?
-Желаете ли още нещо господине? -Не, благодаря.
"Скъп приятелю, напомняме ви че тази вечер, в 12 часа...
...изтича срокът за изплащането на заема е в края.
Дължимата сума с лихвата е 150 милиона песети. "
Кой беше?
Нищо. От компанията.
Трябва да отида да разреша едно нещо.
Трябва да разрешиш нещо друго тук.
И моето е по-спешно.
Какво има?
Няма ле да плуваш?
Писна ми от шампанско.
Оправих ти резервациите...
...и подаръка. Беше малко скъпо.
Ето и фактурата.
Искаш ли да я видиш?
Сигурен съм че е наред.
Салва...
...трябва да ми помогнеш. Искам да говоря с тези хора.
За какво?
Няма за какво да се говори.
Искам да платя.
Аз искам да се споразумея с тях, Искам повече време за да платя.
Повече време?
Колко дълго? Седмица? 10 дни?
Месец?
И от къде ще намериш парите? Работейки? Крадейки?
Няма да стане. Това са много пари, Мартин, много.
Вината е само твоя. Защото се влюби.
Ти беше мъртъв, забрави ли?
Мъртвите хора не се влюбват.
Тези неща не се търсят, те просто се случват.
Не бих бил толкова сигурен.
Така ли? И защо?
-За нищо. -Ако го казваш трябва да имаш причина.
Защото изглеждаш като идиот, по дяволите.
Лола е професионалистка. Да ти го кажа ли по-открито? Тя е с теб заради парите ти.
-Какво говориш, бе? -Те го подушват.
От разстояние. Не знам как го правят, но го подушват.
Очевидно е. Ти я интересуваш най-малко!
Глупости.
Казваш го защото я харесваш. Искаш я.
-Ти си влюбен в нея. -Ти си луд!
Как можах да харесвам това насекомо!
Излизай! Махай се! Махай се!
Излизай!
Чековата книжка.
Лола ме обича, схващаш ли? Обича ме!
Прекрасна е.
Не е единствената.
-Истински ли са? -Да.
А ти?
Какво?
Ти истинска ли си?
Разбира се че съм истинска. Защо?
Лола. Ако бях, това е пример...
...но си представи Аз съм беден, все още ли би ме обичала?
Ама какви ги дрънкаш. Та ти си подплатен.
-И завинаги ли са? -Какво?
Диаманти. Казват го по телевизията
А ти, Мартин?
Мартин...
...ти за винаги ли си?
Ами, не знам.
Аз бих казал да. Но кой знае? Така или иначе ще умра.
И защо ще умираш?
Ами, поради много причини. Представи си че ме блъска кола.
-Или получавам рак. -Рак! Господи!
Представи си че дължа 100 милиона на мафията и те ме убиват.
За какви неща си мислиш! 100 милиона песети на мафията.
Би могло да бъде вярно.
Не се смей. Можех да не съм богат. Можех само да съм те лъгал.
Не взимай нещата такива каквито ги виждаш. Не всички сме такива каквито изглеждаме.
Имаш ли причина да го казваш?
-Добре ли си? -Да.
Не. Просто това място ме изнервя.
Тръгваме си.
Ама как така ще си тръгваме?
На къде?
Някъде другаде. Да танцувате. Танцува ми се. А на теб? Сервитьор!
Сервитьор!
Донеси сметката, и побързай, защото бързаме.
Мартин, ще те убият.
-Мен? Кой? -Сервитьора.
Оставил си си всичко в чинията.
Лола, как ме уплаши.
Съжалявам, господине.
Отхвърлят я. Имате ли друга?
Отхвърлена?
Кой я отхвърли? Защо?
-Не разбирам. -Няма значение, аз ще платя.
Не, не, ти няма да плащаш. Аз плащам.
Не разбирам защо е отхвърлена. Това се случва за пръв път.
Колко е часа?
12часа и една минута, господине.
Само този път, няма значение.
Тръгваме.
А вилицата?
-Взимаш ли я? -Да, събирам ги.
-Ето. -Благодаря.
Здравейте. Сребърна кола, кабрио.
-Съжалявам, не разбирам. -Кабрио. Подвижен покрив.
Току що я взеха.
Взеха? Кой? Паяка?
Някои господа. От вашата компания.
Една секунда.
От моята компания? Каква компания?
-Беше на тяхно име. -Има ли проблем?
Много проблеми. Много проблеми.
Току що ми взеха колата и все още не знам защо.
Те имаха документи, бяха на тяхно име.
Кой ти показа документите?
Да.
-Някои господа които дойдоха. -Но колата е негова.
-Но не е на ваше име. - Това важно ли е?
Ами, бих казал че да. Бихте ли могъл да ме придружите, моля.
Добре.
Всичко е наред.
Ще ходя, ходенето е много здравословно.
Съжалявам, но ще съм по-спокоен ако...
Наистина, няма значение.
Прощавам ви. Ще ходя.
Утре ще се обадя и ще оправя всичко.
Прощавам ви.
Да тръгваме.
Кой взе колата?
От работата. Всичко е наред. Помолих ги да го правят от време на време.
По този начин мога да ходя малко. Ходенето е чудесно за циркулацията.
-Да си вземем ли такси? -Нали ти се ходеше?
Ами, само малко. Добре е за циркулацията, но лошо за сколиозата.
Такси! Такси!
-Искаш ли нещо за пиене? -Бира.
Бира.
Уиски, сода и бира.
Мартин, къде отиваш?
Ще се върна след минутка.
Не мога да говоря в момента, оставете съобщение след сигнала, благодаря ви.
Салва.
Не си там. Добре. Този следобед беше смешен, нали?
Надявам се да не си го взел на сериозно.
Слушай, трябва да говоря с теб защото мисля че ме...
Че ме викат. Ще ти звънна по-късно, става ли?
-Хей, ти! -Кой, аз?
Да, да.
Кучи син.
Почакай малко!
Кучият син е отишъл да се изсере.
Къде си?
Кучи син.
Той ще плати. Той ще плати по дяволите.
Къде отиде?
Къде отиде по дяволите?
Хайде, хайде.
-К'во става, пич? -Не, моля ви. Моля ви се. Ще платя.
Разбира се че ще платиш. Ако не, няма да мръднеш от тук.
Трябва ми време. Няколко дни, три или четири.
-Сега не мога, нямам пари. -Въобще не трябваше да искаш.
Много са. Трябва ми време.
Много пари ли, неудачник? 1600 песети? Опрощавам ти бакшиша
-Това беше вносно уиски. -1600?
1600?
Трябваше да кажете по-рано. 1600 не са никакъв проблем.
1600? Това е добре, добре. Задръжте рестото.
Да, да, да.
1600.
Чакай ме там и не мърдай.
Такси, такси!
Не вдигай телефона, или интеркома.
Не се обаждай, и не отваряй вратата на никой.
Не се доближавай до прозорците. И не задавай въпроси ако обичаш.
-Кафе. -Извинете ме.
-Салва беше ли е тук днес? -Не познавам никакъв Салва.
Да, Салва.
Той има брада. Той беше тук с мен, преди седмица.
-Седнахме на тази маса, говорейки. -Не помня.
Помните. Трябва да си спомните. Познавате го.
Идва често. Той говори с вас.
Не го познавам.
Познавате го, разбира се че го познавате.
Той ви знаеше името, Каза ви Пако! Каза Пако мамка му!
Просто още един лунатик.
Нощта е тежка.
Това е четвъртата линейка с която се разминавам, все с включени сирени.
Вече има трима промушени с нож.
Трима.
Когато нещата започват така, те не спират. Зная го от опит.
Аз го подуших го щом излязох Миришеше странно.
Мога да го подуша, разбираш ли.
Не ме питай защо, но го подушвам.
Във въздуха е.
Мириши, мириши.
Помириши, по дяволите! Давай!
Какво, не можеш ли да го помиришеш?
Истината е че не мога.
Вони.
Мирише различно, като кръв.
Мамка му.
Лола.
Лола!
Какво правиш?
Мирише.
-Не го ли усещаш? -Не, какво?
Нищо специално ли не усещаш?
По-добре. Колко бяха?
Не знам. Не видях нищо.
Кучи синове.
Какво търсеха, пари? Взеха ли ги?
Нося ги. Искат ме мен.
-Теб? Защо? -Защото.
Хайде да се махаме от тук. На сигурно място.
- Накъде? -В къщата на един приятел.
-Но, какъв приятел? -Хайде, да тръгваме.
Казва се Рафа. Искам да те запозная с него, той ми е като брат.
Много сме близки.
-Учихме заедно. -Така ли?
На теб ти провървя добре но не и на него.
Да.
-Какво е това? -Това? Нищо.
Рафа. Има странни навици. Казва че по този начин, заразата не може да влезе.
И аз си помислих че е глупаво когато ми го каза.
Но трябва да го видиш колко е здрав. Не можеш да го чуеш да кашля.
Чувствай се като у дома си. Има блузи в третото чекмедже.
Май добре си се познавате.
Мартин...
...какво става?
Нищо.
Усложни се едно нещо. Отидох да видя едни хора. Глупости.
Какво нещо?
Сложен бизнес, дълга история.
А опасно ли е?
Да, много.
Остави ме да се скрия.
-И каква е историята? -Няма да разбереш.
Опитай.
Не мога да говоря, тайна е.
Мартин, толкова се радвам да те видя.
А, да. Вярно че не си сам. Вчера я видях. През шпионката.
-От там ли е? -От къде?
-Норвегия. -Не. Не е норвежка.
-Ами прилича, достатъчно красива е. -От Суриа.
-И родителите й ли не са норвежци? -Също не са, Роза.
-Там ли е? -Няма да излезе. Срамежлива е.
-Разбира се, трябва да е студено в Норвегия. -Тя не е от Норвегия.
Радвам се че те виждам с компания. Имаше нужда, от където и да е тя.
Хайде, Роза, Роза.
-Добре ли се? -Добре съм.
-Не изглеждаш добре. -Ами, не изглеждам.
Защото цял живот не съм изглеждал. Откакто съм роден.
Първото нещо което каза доктора. Момче, но не изглежда добре.
Ти не си добре.
В беда си, нали?
Да.
Мога ли да ти помогна?
Да.
Салва, къде беше бе, човек? Най-после.
Не знам, всичко. Нужна ми е помощ.
Салва, Салвита, по петите ми са.
Но това са много пари.
Какво си мислиш? Имам нужда от помощ бе, човек.
Да.
Да, знам къде е.
В 8:00?
Окей. Не ме разочаровай
Да.
Там ще съм.
Свърши ли?
-Да. -Как мина?
Добре, добре, Роза, добре.
Ела с мен, хайде.
Виж това.
Какво правиш?
Задръж го. Чух те.
Появи се в пощенската кутия. От един от тези радио конкурси.
И дори не бях звъннала.
Това е. Не го искам.
Но е твое.
Да.
Но ти повече се нуждаеш от него. Как е гърбът ти?
С това, би могла да спреш да чистиш
Не, не бих могла.
Това е работата ми.
Негови ли са?
-Харесват ли ти? -Много.
-Не знам защо. -Защото са с гръб.
Хората са по-добри когато са с гръб, по-искрени.
Вярно е, можеш да лъжеш с лицето си, или с устата си...
...с очите си и с думи.
Но когато сме с гръб, никога не лъжем.
Мислиш ли че съм искрена?
-Какво? -Погледни ме в очите.
Мислиш ли че съм искрена?
Разбира се.
Ами аз?
Ти? Да, нали?
Никога не бих те излъгал.
И аз никога не бих те излъгала.
Искреността е важна.
-Много. -Най-важното нещо.
Не е снимал от 10 години.
Не му ли харесва вече?
Не може повече, продаде камерата си.
Така или иначе, вече не би знаел как.
Защо не?
Това е като всичко останало, ако не практикуваш, забравяш.
Правене на снимки, каране на колело или балон, всичко е едно и също.
Плуване...
Или какво?
Или всичко.
Трябва да се практикува, много.
Те са по петите ми. Те ме преследват, Салва.
Успокой се, успокой се, човече.
Как очакваш да се успокоя? Те са навсякъде!
-В ресторанти, дискотеки... -Преувеличаваш.
Не преувеличавам. Вярно е.
Отидох в старческия дом, там нямаше нищо.
Никакви стари хора, никаква сеньора, нищо.
Наблюдават ме. Сигурен съм че ме наблюдават.
- Кой? -Те.
Бяха в къщата ми и претърсваха чекмедже по чекмедже, дори удариха Лола!
-Ударили са я? -По главата. С нещо тежко.
-Но не достатъчно. -Хайде бе, Салва, човече.
Тя е насекомо. Прилича на ангел но е насекомо.
Не започвай с това отново, моля те.
Салва.
-Помогни ми. -Но как?
-Не знам, говори с тях. -Какво имаш предвид, да говоря с тях?
Каже им че съм добър човек. Че ще платя, просто ми трябва време.
-Че ще платиш? -Да, ще видим как.
Имам нещо останало.
Можем да го заложим на конете в състезанията.
-Или да купим акции на стоковата борса. -Ти замени живота си.
-Ти си ми счетоводителя. -Не, вече не, ти ме уволни.
Ти повярва ли ми?
Освен това не съм те уволнявал. Просто малко се ядосах и изгубих търпение.
Ние богатите сме много нетърпеливи.
Ще се опитам. Не ти обещавам нищо.
Утре ще говоря с тях.
-Благодари ти, приятел. -Ти се скрий в къщи и ни мърдай от там.
Между другото, къде живееш?
Ще ти го напиша. Ще взема лист, става ли?
Какво? Гледаш се в огледалото ли?
Хей, деца. Татенцето се прибра!
Ти си едно опасно насекомо. Ти беше тази която нахлу в къщата му.
Ти беше, защото търсеше пари от първия ден, още от купона.
Ти дори не си сервитьорка. Бих могъл да кажа, беше ужасна.
С твоята невинна, роля на бедна девойка, с раницата и евтиния ти парфюм.
Познавам те, Лолита. Знам те. Не си първата, знаеш го.
Всички сте еднакви. Разпознавате се от разстояние.
Не знам, имам нещо като шесто чувство, и знаеш ли защо?
-Защото си същия. -Точно.
-Но това е различно. -Така ли? Защо?
Заради Мартин.
Той е различен, аз го харесвам.
Харесваш го. Това, не го знаех.
Това просто е перфектно. "Харесвам го", казва Лола.
Преди малко казах че всички сте еднакви. Съжалявам. Ти си най-добрата.
Най-добрата засега.
"Аз го харесвам". Това е невероятно!
-Какво? Не мога ли... -Не, не можеш.
Защото ти си професионалистка. А професионалистите не смесват нещата.
Ще ти го кажа само веднъж. Изчезни. Днес.
Или ще му кажа всичко.
-Той не би ти повярвал. -Опитайте ме.
Салва, приятелю. Ти си най-добрия. На теб може да се разчита.
-Къде е Рафа? Кога ще се върне? -Няма да се върне.
Той се самоуби.
Наистина ли?
Наистина.
Преди седмица или нещо такова.
Горкият.
Не горкият, той беше задник.
Той не разбираше живота.
Той започна да го мрази.
И ако започнеш да мразиш живота, и той започва да мрази теб.
Това е дъното, повярвай ми.
И най-дребния проблем, без значение колко, става огромен.
Всичко е огромно, деформирано, чудовищно, непоносимо.
Това му се случи на Рафа.
Той не разбираше че този живот е различен, живота е да се наслаждаваш на всеки ден.
Да се наслаждаваш на Петъка, във Понеделник да правиш секс...
...да играеш в парковете, да плачеш в болниците.
Да прегръщаш хората които те прегръщат и да не прегръщаш тези които не те прегръщат.
И да се изправяш пред всичките си проблеми, големи или малки.
Понякога ги преодоляваш, друг път не.
Да се отървеш от тях.
Падаш, ставаш...
...и да станеш колкото и пъти да е необходимо.
Това е, горе долу.
Ти говори ли с него така?
Не. Но нямаше да има смисъл, той нямаше да разбере.
-Защо не? -Това е истината, а истината боли.
Така или иначе, той нямаше да слуша. Той беше глух и сляп.
Не можеше да вижда нищо, всичко взето заедно, беше едно нищо.
Липсва ли ти?
Не, ни най-малко.
Прав си.
Истината боли.
-Какво има? -Тръгвам си, не виждаш ли?
Виждам, но защо?
Няма да стане. Един ден всичко ще се развали. Ние сме различни.
Ще се развали. Това е всичко и точка.
Защо? И ако не сме толкова различни?
Повярвай ми. Не съм това което изглеждам.
Някой не е такъв какъвто изглежда. Аз също.
Нямам предвид това. Нямам предвид за нещата които се променят по-късно.
Че хъркаш нощем, или че обичаш футбола...
...или че косата ти пада и ще оплешивееш на 40 като баща ти.
Говоря за друго.
Не съм това което си мислиш че съм.
Нито пък ти.
Обичам те.
-Здравей, Мартин. -Здрасти, Пилар.
Млъкни за бога.
-Боли ме, по дяволите. -Не викай.
Какво става?
Мамка му!
Притесних се. Ти не отговаряше, Помислих че нещо ти се е случило...
...затова влязох. Съжалявам.
Мина зле, нали?
Салва.
Зле ли мина?
Направих каквото можах.
-Трябва да заминеш. -Това се случва само веднъж.
Искат си парите, Мартин.
Да си гледат работата.
Те няма да си гледат работата. Трябва да заминеш.
Тези хора наистина могат да бъдат зли. Не си ги виждал ядосани. Аз съм.
И могат да бъдат ужасни.
Виждал съм ги да го правят с нокти - Какво?
За Бога, сега забрави за Лола. Имаш проблеми.
-По-сериозни проблеми. -Аз я обичам.
Не я обичаш!
Секси е, и точка. Харесваш я.
Вярно е че има готин задник, но не ми казвай че я обичаш.
Не я обичаш! Не можеш да обичаш някого когато си на косъм да умреш!
Откъде знаеш?
Говорил ли си с нея?
Не, гледал си й задника но не си говорил с нея.
Не я познаваш.
Насекомо. Все още имам приятели в следствието.
Това е единственото хубаво нещо на затвора. Срещаш хора.
Тя е била след теб от самото начало. Не по някаква специална причина.
-Тя просто те е имала на прицел. -Каква кучка.
Тя беше тази която нахлу в къщата ти. И сама се е ударила.
-Видя ли я да кърви? -Не, каза ми че имала хемопатит.
-Хемопатит? -Излишък от бели кръвни тела.
-Затова не е кървяла. -Хемопатит. Това момиче е невероятно.
Но защо?
Търсила е чековата ти книжка. Но не я е намирала.
Не. Беше в мен.
-Добре. Пазиш ли я? -Да
Кучка!
-Има ли ти подписа? -Не знам.
Мисли.
Подписвал ли си някога някъде от където може да е изкарала копие?
Мисля че да.
Ами, ето. Има го.
"Ние сме различни неща. " Разбира се че сме различни неща.
Ти си шибана кучка и аз не съм.
Аз съм идиот. Прекарах последната седмица от живота си с една...
-... кучка. -Забрави я. Не си струва.
И така или иначе, Бразилия е пълни с Лоли, Лоли мулатки.
-Защо Бразилия? -Защото е по-добра от Венецуела.
Преместих каквото беше останало в безопасна сметка. Кучката не я е докосвала.
На името ти е в сметка в Банка Сао Пауло, клон 112.
Сметка 110947, това е нормална сметка,
те ти дават 4.5%, което не е зле за Бразилия.
Може би с кризата, лихвите ще паднат.
Директен полет е, без трансфер. Ще има кола която ще те посрещне.
И стая в Гарота Дорада. Помоли ги за задна стая.
Бил съм там, ще ти хареса.
Не ми благодари. Таксувах те още 200,000. Не ме гледай така.
Аз съм ти счетоводителя, нали така? Има ли авариен изход?
Чакай.
Какво?
Нищо. Не съм сигурен.
Трябва да има другото решение.
Бягането не решава нищо, Оставям много неща неразрешени.
Забрави за Лола! Тя те измами. Тя е крадла! Не е за теб.
Трябва да говоря с нея. Само веднъж. Да й кажа какво мисля.
Ще й се обадиш. Мартин, спасяваме ти живота. Не го ли виждаш?
-Ние? Кой сме "ние"? -Ние сме. Аз и ти. Кралските "ние. "
Освен това не е само Лола.
Рискувам си живота. Не би трябвало да правя това. Ти заминаваш, аз оставам.
-Аз оставам. -Аз съм...
-Какво имаш предвид? -Писна ми да бягам.
Не искам да бягам. Предпочитам да се боря.
Да се бориш? Виждал ли си тези момчета?
-Това няма да е една борба а клане. -Не ми пука.
Предпочитам това. Искам да живея, за бога, да живея
-Толкова ли е трудно да се разбере? -Ако наистина искаш да живееш...
...хвани този самолет, сега.
Бягай, аз ще се заема!
Късмет!
Стига ли?
Да.
-Нараних ли те? -По дяволите, бъди внимателен.
-Знаеш че е болезнено, и ме удряш. -Трябва да отидеш на лекар.
-Не исках. -Ти правиш всичко без да искаш.
Винаги без да искаш. Ония ден също, беше без да искаш.
Моля те, Мартин.
Знам че си там.
-Отвори. -Здравейте.
-Извинете. -Ти си приятелката на Мартин.
Не знаете колко щастлива ме правите, той наистина го заслужаваше.
Освен това с толкова красиво момиче.
Не съм го виждала с никоя друга като вас в десетте години когато сме бели съседи.
Съседи?
Вече правил ли ти е снимки? Веднъж ме снима, от гърба.
Никой не разбира това момче. Не мисля че е вътре.
Защо не влезеш да пийнем по едно кафе? Можем да се опознаем.
В края на краищата, ще сме съседки.
Значи това не е къщата но приятеля му, така ли?
Какъв приятел?
Мартин няма приятели. Как е Норвегия?
-Мисля че е счупена. -Не бе, човек, не. Как може да е счупена?
Минавах, и си помислих: Ще отида да видя Лолита и малката й сестричка.
Колко е спретнато всичко това!
Хей, това съм аз.
Толкова ли си влюбена в мен, че да пишеш името ми навсякъде?
Или просто си играеше игрички с мен?
И двете неща.
Съвместими ли са?
Да, излъгах те.
Захванах се с теб за да те ограбя.
Но по-късно не.
Колкото повече те опознавах, толкова по трудно ми беше да те ограбя.
Лъжа.
Затова напуснах. Не можех да продължа.
Лъжа.
Излъга и за сестра ти.
Не живееше ли с нея? Къде е тя? Защото не я виждам.
Сестричке, къде си? Не се крий, сестра на Лола. Къде си?
Или може би не съществуваш.
-Как се казва? -Джини.
Това е което ти пиеш, Джин.
Тя не е тук защото е в болницата.
Сметките не са евтини, И от някъде трябваше да изкарам тези пари.
Сервитьорките не печелят много, знаеш ли. Семейството й е всичко което има.
Не може да мръдне.
Не харесваше живота.
Тя започна да го мрази.
А ако започнеш да мразиш живота, той също започва да те мрази.
Предполагам че нямаше смелост и реши да се самоубие.
Като приятеля ти.
Като приятеля ти Рафа.
Лъжа, лъжа.
Преди това ме излъга.
Не съм длъжен да ти вярвам.
Ти ли ми говориш за искреност?
Че си милионер, бизнеса?
Къщата на Рафа?
Кой по дяволите е Рафа?
-Това е различно. -Не е толкова различно.
Същото е.
Аз те излъгах за да те ограбя, а ти за да спиш с мен.
Да. И знаеш ли какво ще ти кажа? Че не си струваше.
-Дай ми чековата книжка. -Каква чекова книжка?
Тази която открадна от къщата ми, крадло!
Не знам за какво говориш. Нямам никаква чекова книжка.
-Лола, моля те. -Кълна ти се.
Как искаш да ти го кажа, обърната с гръб ли?
Не мислех да идвам.
Страх ме беше да те видя, но сега се радвам че го направих.
Можеш да я запазиш. Сметката е празна.
Мартин.
Салва, Мартин е, искам да те видя.
Къде мислиш? Не, ти слушай.
В три без петнадесет. На ъгъла на Сената. Сам, сам.
Ако получаваше бакшиш от всеки пътник който се качва, просто пресметни.
Средно по 25 песети, 600 пътника на ден.
Чакай, чакай, това са сериозни пари.
-Защо биха ти дали бакшиш? -Те дават бакшиши на сервитьори.
-Същото е. -Но те ги дават за службата.
Ами ние? Ние караме хората до домовете им.
-Това не ти ли изглежда като служба? -15,000.
15,000, ежедневно. Представи си на месец.
Мисля че в Ню-Йорк е задължително.
-Наистина ли? -Да. И там са всичките Американци.
По дяволите, Мартин.
Не го ли уволниха?
Здравейте.
Херо, ще ми направиш ли една услуга?
Като дезодорант е. С малка дупка отвън.
И бъди внимателен.
Проблеми?
Няколко. Дребни работи.
-Здравейте. Добър ден. -Добър ден.
Хайде, Иван.
Не мърдайте!
Всеки който мръдне ще бъде мъртъв!
Кой е тоя?
-Нищо ли не знаят? -Обещах на съпругата ми...
...че няма да ме види в затвора отново. Опитвам се да спазя обещанието си.
-Но ти все още работиш. -Да, за себе си. По-безопасно е.
И другите?
-Другите? -Искам да ги видя.
Измислих всичко.
Ще започна да работя, и ще сложа част от това, което изработя във срочен влог.
80 процента, и ще живея с останалото.
И снимките ми. Казвали са ми че са много добри.
Ще се опитаме да ги сложим в галерия...
...и ако продам... Да, знам какво ще ми кажеш.
"Че са много лоши хора," но аз също съм много лош.
И ако всичко мине по план, прогнозирам че след две години...
Няма други.
Какво мислиш?
Няма други.
Няма други. Не трябва да плащаш нищо на никого.
-Ами парите? -Парите?
Някога виждал ли си пари?
-Не -Ето.
Не съм ги виждал но ги имах. Купих си неща, Вечери по скъпи места.
Там бяха, но ти никога не ги контролираше.
Подписваше чекове все едно подписваше салфетки.
Аз бях този който преговаряше от твое име...
...влагайки в подходящите места, купувайки от група компании.
Ти беше просто широкопръст. Човек който харчи за нас.
Но защо?
За твоята финансова идентичност.
Да превъртим 100 милиона без да събудим подозрение.
Използваме хора като теб за да харчим определено количество мръсни пари...
...опитвайки се да реинвестираме в групата от която произхожда.
Произхожда от тях, и се връща пак при тях. Всичко си остава в къщи.
Мамка му, не разбирам.
Много е просто.
Даваме ти жетоните да играеш, но казиното е наше.
А сега разбирам.
И банката винаги печели.
Винаги.
Пране на пари.
Последния път когато го чух беше в съда.
И нямам много добър спомен.
Ние те следяхме. Знаехме къде беше през цялото време...
...в какво харчеше парите ни.
И знаеш ли какво? Ти беше един от най-добре харчещите които сме имали.
Знаех го от началото.
Тоя пич е добър. Не можех да те оставя да си отидеш.
И беше много добър. И се остави по течението.
Докато не се появи това насекомо.
Случва се понякога. Не си първия разточител...
...на който му се лепва насекомо. Особено когато има толкова пари наоколо.
Наричаме ги насекоми защото са трудни да се елиминират.
А това добре се беше лепнало.
Тя поставяше всичко в опасност, да направи така че парите да отлетят в друго гнездо.
Ако нещата се усложнят...
...ние използваме средство за премахване на насекоми. Този път не ни трябваше.
Не си първия.
Ние също така използваме отчаяните, и ако си променят решението, като теб...
...ги изкарваме извън държавата.
И какво ще ми се случи сега?
Компанията мисли че си в Бразилия. Можеш да правиш каквото си пожелаеш.
Остават ти 10,000 песети.
Заведи я на вечеря.
Тръгвам си. Имам работа.
Не се оплаквай.
Поживя си добре нали?
Хайде, заспа.
Виж това за подарък.
Но погледни му физиономията.
Да си красив и богат. Не можеш да имаш всичко.
Не си гледала Хубава жена.
Какво става? Не гледате ли къде ходите! Мамка му!
Мартин!
Как ме намери?
Търсейки те.
-Трябва много неща да ти разкажа. -Не тук.
Хайде.
Чакай, ще се преоблека.
Как си, Мартин?
Добре.
Ако пазарите не се успокоят, ще трябва ние да вдигнем цените.
Вероятно.
Ако искаме да се оживи малко...
Мамка му.
Не е лоша.
Поне девет.
-Девет? -Не мислиш ли?
Мислиш че е много ли? Осем и половина?
Какво стана?
Мартинито беше малко заредено.
Да тръгваме.
-Не, не става така. -Защо?
Чакай. Ти не ме познаваш.
Нито пък ти.
-Лола. -Мартин. С какво се занимаваш?
Ограбвам богати.
А ти?
Аз карам хората.
Нека да кажем, че ги карам там където наистина искат да отидат.
Какво си, вълшебник или нещо такова?
Шофьор на автобус
Translation BEATRIZ BEHAR